Yksi olut.
Nytkö? - Kyllä. Yläkertaan.
Forestier!
Charles Forestier? - Kyllä.
Georges Duroy.
6. husaarirykmentti. Algeria, 1885.
Aivan, Georges Duroy.
Näytät kaamealta. Tarjoan sinulle lasillisen.
Milloin viimeksi söit kunnolla?
Samppanjaa!
Mitä olet tehnyt nämä vuodet? - Palasin vasta kotiin.
Toivon että Pariisissa onnistaa. - Aika on hyvä.
Pariisissa on hävyttömästi rahaa. Lahjottua rahaa.
Jos et onnistu täällä, voit yhtä hyvin käydä makuulle ja kuolla.
Jopa huorat rikastuvat.
Ja minä, entinen sotilas, asun Boulevard Haussmannilla.
Olen "La Vie Francaisen" poliittinen toimittaja.
Meistä tulee lehti, joka kaataa hallituksen.
Olen kirjurina rautateillä.
Minulla ei ole sinun yhteyksiäsi. Oli pakko saada rahaa.
Emmekä voi ryöstellä enää kuten autiomaassa.
Tule illalliselle huomenna. Tapaat vaimonikin.
Asia on vain niin, ettei minulla ole sopivaa asua.
Tässä, osta tai vuokraa sellainen. Puoli kahdeksalta?
Selvä. - Hyvä. Georges Duroy.
Minkä nimen ilmoitan? - Georges Duroy.
Monsieur Georges Duroy.
Olen Madeleine Forestier.
Oletteko te Charlesin vaimo? - Totta kai olen.
Charles kertoi kaiken teistä.
Madame Francois de Marrelle.
Madeleine! - Clotilde!
Näytät ihastuttavalta.
Olen Clotilde. Voitte sanoa minua Clotildeksi.
Madame Pierre Rousset.
Hän on heikko. Kihti meni munuaisiin.
Hänestä tulee Akatemian jäsen ja kaikki ovat tyytyväisiä.
Olette kamala.
Tämä veitsi, Duroy.
Mitä? Hän ei ole tottunut syömään tällä tavalla.
Kuulin että palasitte juuri Pohjois- Afrikasta. Algeriassako se oli?
Kyllä.
Charles ja minä olimme siellä. Onko siitä viisi vuotta?
Hän oli silloin laihempi.
Missä kasarminne oli? - Aivan Saharan reunalla.
Kuulin kerran typerän tarinan autiomaasta.
Se voi olla myytti, mutta minusta se oli romanttinen.
Kuulin että hiekka laulaa.
Se on totta. Kun tuuli osuu dyyneihin, se kuulostaa musiikilta.
Miltä se kuulostaa? - Hyvin surulliselta ja valittavalta.
Tai ainakin yksinäisestä sotilaasta.
Miten voisitte olla yksinäinen? Naiset ovat siellä jumalaisia.
Naiset olivat lumoavia, mutta minulla oli silti koti-ikävä.
Minä muistan hiekkamyrskyt ja piskit.
Voisit tehdä siitä erikoisen jutun.
Se olisi ajankohtainen. - Miten niin?
Ettekö lue sanomalehtiä? - En.
Hallitus yrittää vallata Marokon. - Marokon kansan hyväksi tietysti.
Ei kai kukaan halua sotaa? - Se ei estä heitä.
Silminnäkijän kertomus. Komea, nuori sotilas raja-alueella.
Hän kaipaa kotiin ja on yksin. Seikkailuja ja näkemyksiä.
Ratsuväen upseerin päiväkirja.
Mitä mieltä sinä olet, kultaseni?
Mitä kalaa me saamme? - Totta, vaihdetaan puheenaihetta.
En siedä politiikkaa. Miehet puhuvat miehistä.
Ikävystyn kuoliaaksi.
Mikä teitä sitten kiinnostaa?
Haluan nauttia.
Mistä te nautitte? - En oikein tiedä.
Kaikesta.
Hyvä on. "Ratsuväen upseerin päiväkirja".
Haluan ensimmäisen jutun aamulla.
Hän ei ole koskaan kirjoittanut mitään. - Autan hänet alkuun.
Kirjoitetaan se ikään kuin kirjeenä ystävälle.
Rakas...
Henri.
Anteeksi että en ole kirjoittanut.
Siitä on lähes kuukausi, kun saavuin tähän upeaan maahan.
En usko kuumuuden sopivan sinulle, ystäväni.
Mutta tiedän, että sinäkin pitäisit tästä kansasta.
Kunpa voisin välittää sinulle soukin ihmeet.
Kanelin ja sahramin tuoksu leijuu lämpimässä ilmassa.
Naisella oli yksinkertainen asu ja huivi auringon takia.
Punainen kuin granaattiomena. Hän ei kaivannut muita koruja.
En osaa kuvailla täydellisiä kasvoja ja kaunista hymyä.
Tiedän vain, että yhdellä vilkaisulla -
kuuluin hänelle.
On mukavaa olla journalisti.
Toivottavasti ette luule, että kirjoitan kaikki juttunne.
En olettanutkaan niin. Tarkoitin jotain ihan muuta.
Tiedän mitä tarkoititte.
Tehdään asia selväksi.
En halua olla rakastajattarenne.
Ei ole ikävystyttävämpää kuin ihastunut nuorukainen.
Teille rakkaus on halu.
Se tekee teistä kaikista typeryksiä.
Katsokaa minuun.
En koskaan ole rakastajattarenne.
Ymmärrättekö te? - Kyllä.
Hyvä, sitten voimme olla ystävät. Todelliset ystävät.
Ja voin antaa neuvon. Miehet eivät ole tärkeimpiä Pariisissa.
Tärkeimpiä Pariisissa ovat heidän vaimonsa.
Käykää madame Rousset'n luona.
Hän pitää teistä.
Pitääkö madame Rousset minusta? - Ei sillä tavalla.
Ei koskaan sillä tavalla.
Aviomies arvostaa hänen mielipidettään.
Yksi hyvä sana vaimolta -
vastaa 10 vuoden ryömimistä miehen edessä.
Mutta saatatte nauttia käynnistä Clotilden luona.
Hän on hyvää seuraa, ja hänen miehensä on usein poissa.
Jos voin joskus korvata jotenkin ystävällisyytenne...
Tässä on Georges Duroy. Autamme hänet jaloilleen.
Kreivi de Vaudrec on paras ja läheisin ystävämme.
Duroy!
Monsieur Rousset. Muistatteko Georges Duroyn?
"Ratsuväen upseerin päiväkirja".
Kirjoitus menestyi, tehkää toinen. Pankaa hänet palkkalistoille.
Saat viisi frangia kirjoituksesta ja viisi seuraavasta.
Sitten kaksi sataa kuussa.
Ja 10 centimeä riviltä jokaisesta kirjoituksesta. Tässä.
Anna se pääkassanhoitajalle.
Etkö voi uskoa onneasi todeksi?
Hei. Minä olen Laurine ja te olette Georges.
Istukaa alas, äiti tulee pian.
Mikä on suosikkileikkisi? - Hippa.
Vai niin...
Sinä... olet hippa.
Kuka on hippa?
Sinä olet! - Otan sinut kiinni!
Hippa!
Ota Georges kiinni! - Hippa!
En ole lattialla!
Kuka jahtaa ketä? - Sinä jahtaat meitä.
Laurinen lounas on valmis. - Haluan jäädä Georgesin luo.
Ehkä saan käydä toistekin. - Tule pian, Bel Ami.
Suukko.
Bel Ami? Hän ei koskaan halaa ketään.
Mukavaa kun tulit käymään. - Milloin voimme tavata taas?
Minä tulen sinun luoksesi. Huomenna.
Tule tänään.
Toivottavasti et nähnyt liikaa vaivaa.
Haluatko jotain juotavaa? - Kyllä, kiitos.
Olen vähän hermostunut. - Niin minäkin.
Luuletko että se kestää meidät molemmat?
Haluaisin tätä toistekin. - Haluan sitä nyt.
En voi tulla huoneeseesi. Kuka tahansa voi nähdä.
En halua avioeron vaaraa. Menettäisin Laurinen.
Enkä halua nolata miestäni. Hän on hyvä mies.
Me tarvitsemme lemmenpesän.
Paikan, jossa voimme olla kahden silloin tällöin.
Minä maksan sen.
Minun rahoillani, jotka saan itse käyttää -
siihen, mitä haluan.
Mitä sinä luet? - Kirjettä isältäni.
Hän pukeutuu aina parhaimpiinsa ja menee papin luo -
joka kirjoittaa kirjeen hänelle.
Joka viikko samat asiat. "Äiti lähettää terveisiä."
"Sioilla on ripulia. Milloin sinä menet naimisiin?"
Isäni on talonpoika. Hän ei koskaan lähtenyt kotikylästään.
Ja hän pyytää minulta rahaa.
Haluaisin nähdä kotikyläsi.
Haluaisin nähdä sinut siellä.
Lupaa minulle eräs asia.
Älä tuo muita naisia tänne.
Ei minulla ole muita naisia. - Kaikilla miehillä on.
Ei minulla. - Ihanko totta?
Älä valehtele minulle. - Puhun totta.
Samppanjaa!
Iltaa. - Iltaa.
Puhuin ystävällenne. - Georges?
Sekoitat minut johonkuhun toiseen.
Näköjään.
Et olekaan enää niin ystävällinen, kun et etsi halpaa panoa!
Clo! - Älä koske minuun.
Se tapahtui ennen kuin tapasin sinut.
Clotilde!
Sinun olisi tarvinnut vain tervehtiä.
Mikä sinä olet puhumaan minulle?
Minäkö muka?
Kerjäläinen.
Duval? - Niin?
Ei, olet yhä 40 frangia velkaa. Minunkin pitää syödä.
Mikset yritä ansaita rahoja?
Mitä tapahtui "Ratsuväen upseerin päiväkirjalle"?
Ehkä saat vaimoni kirjoittamaan sen.
Ehkä luulet voivasi saada palkkaa, kun hän tekee sinun työsi.
Kutsuin sinut kotiini, ruokin ja vaatetin sinut. Miten korvasit sen?
Oppimalla leikkimään kuurupiiloa...
Jos olet hiljaa, kirjoitan sen nyt. - Teetkö niin?
Siinä on, Forestier.
Kirjoititko sinä tosiaan tämän?
Kyllä.
Kirjoitat kuin juoksupoika.
Rousset saa nähdä tämän. - Forestier!
Forestier!
Mahtipontinen typerys.
Hän ei osaa kirjoittaa edes nimeään ilman vaimonsa apua.
Tiedättehän mitä vaimosta sanotaan. - Mitä?
Kyllähän sinä tiedät. Vaudrec.
Sulje suusi. Et tunne naista.
Monsieur Rousset ilmoittaa, ettei palveluksiasi kaivata enää.
Pakkaa tavarasi ja häivy. Olet nyt omillasi, Duroy.
Täällä ei ole naisia auttamassa sinua.
Madame Rousset. Anteeksi että tulin ilmoittamatta.
Monsieur Duroy.
Halusin tuoda teille päärynöitä vanhempieni puutarhasta.
Olette hyvin ystävällinen.
Haluatteko liittyä seuraamme?
Mielelläni, kiitos.
Haluatteko syödä päärynän, madame Rousset?
Kyllä haluan.
Juoruosaston päällikkö. - Juoruosaston päällikkö?
Parahin Duroy! Muistattehan vaimoni?
Monsieur Duroy. Muistatteko madame de Marellen?
Tottahan toki. - Sehän on Bel Ami.
Ettekö edes hymyile vanhalle ystävälle?
Mennään sitten aterialle, hyvät naiset.
Meillä on sivukaupalla juoruja teille.
Madame Forestier. - Bel Ami.
Luulin teidän unohtaneen minut. - Mahdotonta.
Kaipasin sinua niin paljon. - Mikset tullut luokseni?
Ethän sinä halunnut minua enää. - Haluan aina sinua.
Minun täytyy lähteä nyt.
Mieheni ihmettelee, missä oikein olen.
Toinen mieheni. - Rikas miehesi.
Tyttäreni isä.
Nyöritätkö korsettini?
Muista tuplarusetti. - Tekeekö miehesi sen niin?
Charles-parka... Hän ei elä ensi kevääseen saakka.
Madeleine vei hänet merelle, mutta ei se auta.
Voi raukkaa. Ei hän tosin pysy leskenä pitkään.
Kiitos kun tulitte. Olette ainoa.
Miten hän voi?
Hänen piti tervehtyä Cannesissa. Nyt hautaan hänet tänne.
Nämä ovat lempikukkiani. Kiitos.
Tulitko katsomaan kuolemistani?
En. Halusin vain päästä pois kaupungista.
Minä näet jään henkiin. - Totta.
Minä jään.
Jään henkiin. Auta minua!
Haluan lähteä ajelulle!
Et ole tarpeeksi vahva. - Auta minua.
Kuunnelkaa mitä sanottavaa minulla on ja yrittäkää ymmärtää.
Älkää olko vihainen.
Yksi sananne voi tehdä minut onnelliseksi.
Voitte tehdä minusta ystävänne, veljenne -
tai aviomiehenne.
Sydämeni ja ruumiini kuuluu teille.
Teidän pitää ymmärtää, etten ole kuten muut naiset.
Avioliitto on kumppanuus. Sopimus vertaistensa välillä.
En salli määräilyä, käytökseni arvostelua tai mustasukkaisuutta.
Vaadin saada olla vapaa. - Tottahan toki.
Teidän pitää harkita vielä asiaa.
Se on tärkeä päätös meille molemmille.
Clo...
Kerro vain. Kerro se nopeasti.
Menen naimisiin.
Tietenkin sinun täytyy mennä.
Kuka hän on?
Madeleine Forestier.
Valitsit juuri sen naisen, jota tarvitset.
Totta.
Rakastatko häntä?
Clo... - Ei. Kyllä minä pärjään.
"Hallitus vakuuttaa luopuneensa suunnitelmistaan Marokossa." Ei.
"Hallitus vakuuttaa kuunnelleensa kansan toivomuksia Marokosta."
Georges... Paperit.
Tämä soutaminen ja huopaaminen ikävystyttää.
He sanovat sitä, me tätä. - Olet oikeassa. Se on kyllästyttävää.
Eikö ollut joku kansanedustaja? Kuka se oli? Se on jossain.
Hän löi vetoa, että hallitus valehteli.
Sarrazin. Pitäisi kirjoittaa Sarrazinin vedonlyönnistä.
Georges, tuohan on loistava ajatus.
Täysin loistava ajatus. Rousset ihastuu siihen.
Olen miettinyt, että poliittisella toimittajalla -
johtavassa sanomalehdessä pitäisi olla ikimuistoinen nimi.
Jotain -
melko suurisuuntaista.
Mistä vanhempasi ovat kotoisin? - He ovat Canteleusta.
Emme menneet sinne häämatkalle.
Georges -
du Roy de Canteleu.
Ei, se ei ihan riitä.
Du Roy de Cantel.
Madeleine, olen Canteleusta. Pidän enemmän siitä.
Ei, kuuntele.
Georges... du Roy... de Cantel.
Sano se vielä kerran.
Georges... du Roy de Cantel.
Madame du Roy de Cantel.
Sarrazinin vedonlyönti...
Juuri tällaista kaipaammekin, omaperäistä ajattelua. Painoon!
Istukaa.
Ne ovat vaimolleni.
Georges...
Kiitos.
Tiedät miten rakastan niitä. Niitä ei voi koskaan olla liikaa.
Kreivi oli juuri lähdössä. - Toivottavasti ei minun takiani.
Ei toki, minulla on liikeasioita. Kiitos, Paul.
Terveisiä vaimollesi, toivottavasti hän paranee.
Olette kovin ystävällinen.
Siinä oli kaikki.
Mitä hän halusi? - On tiistai.
Hän käy aina täällä tiistaisin.
Milloin poliitikkosi saapuvat?
Puolen tunnin kuluttua. - Puolen tunnin?
Kyllä, puolen tunnin. Kutsuin Larochen.
Ole ystävällinen hänelle. Hänestä tulee vielä ulkoministeri.
Georges...